ČONGNO-GU, SOUL
Poslední případ
skončil zvláštně.
- Já vím. - I Ju-džin řekl,
že nezabil Čong Čä-jonga.
- A pak ho zatkli. - No jo.
- Chtěli jsme vědět víc. - Jo.
- Ale zatýkali ho. - Bože.
- A je tu další problém. - Jaký?
Na Kwang-sunovo místo
jsme si dali inzerát.
Jen pomyšlení na něj mě rozčiluje.
Nikdo se nepřihlásil.
- Proč? - Proč?
- Nevím. - Podívej se.
- Na co? - Nezáleží na
- zkušenostech či pohlaví. - Jak...
- To jsou dobré podmínky. - Že?
Nikdo se nepřihlásil.
Obvykle to alespoň někdo zkusí. Nechápu to.
- Zkusíme to jinak. - Co budeme dělat?
Budeme rozdávat letáky.
- Budeme je rozvěšovat? - Nikdo se nehlásí.
- Snad najdeme někoho chytrého. - Prosím?
- Někoho chytrého. - No jo.
A mohl by být i hezký.
ORIGINÁL NETFLIX
- Mimochodem... - Ano?
Dostali jsme balíček.
Dobrý den. Toto je detektivní kancelář?
- Ano, je. - Ano.
Děkuji.
Odesílatel chybí.
Píše se tu jen „detektivní tým“.
Co je to?
- Co? - Co je to?
POPSANÉ LISTY PAPÍRU
To je...
Co je to?
„V jedné literární soutěži
konala se řada zkoušek,
první místo získal učenec I,
kterému král Čungdžong věnoval plaketu, neb byl mužem mnoha talentů.“
CO TO ZNAMENÁ?
Co je to na obrázku?
Co?
MÁME NÁVŠTĚVU
Dobrý den.
- Je tu detektivní kancelář? - Ano.
Se-džong, proč se usmíváš?
Je to můj typ.
Konečně je tu někdo můj typ.
Jste tu kvůli tomuto letáku?
- Jak vám můžeme pomoci? - Nejsem jen tak někdo.
Jmenuji se Juk Sung-džä.
Chcete se stát detektivem?
O mé schopnosti se nemusíte bát.
Nic mi neuteče.
Není snadné se stát členem týmu.
Jdete včas. Dostali jsme balíček.
Zkuste nám říct,
- co to je. - Přineste mu židli.
Nemusíte, sednu si tady.
- Bože. - Čä-sok si nemá kam sednout.
- Počkat. - Pojďte sem.
Pane Juku.
- Pane Juku. - Ano?
- To je mé místo. - Opravdu?
Klidně seďte, ale měl jste se zeptat.
Vykopl Čä-suka.
Myslel jsem, že se s ním Sehun bude prát.
Myslel jsem, že se poperou. Že jo?
POSTAVIL SE, ABY MU DAL LEKCI
Hádanku jsme už vyřešili.
- Ano. Je snadná. - Jo.
Pro děti.
Velmi snadná.
- Souhlasím. - Vážně?
- Opravdu? - Ano. Jsem podle vašich představ.
Tak co tam stojí?
Tyhle nápisy odkazují na jedno místo.
- To je ono. - Jo.
Palác Čchangjonggung.
U JEZÍRKA ČCHUNDANGDŽI
SOCHY STRÁŽÍ PALÁC
MEZI MOSTNÍMI OBLOUKY
Počkat.
Pro jistotu to zopakuji.
- Hádanku jsme vyřešili hned. - Ano?
Když jste přišel,
tak jsme se rozhodli vás otestovat.
Postačí to?
- Počkejte, pane Juku. - Ano?
Úspěšně složený test z vás neudělá detektiva.
Jsem připraven.
Detektiv musí být vzdělaný.
Počkat.
Omluvte mě.
Dobrý den.
- Zdravím, detektive. - Dobrý den.
Mám tu případ,
- můžete mi pomoct? - Ticho, máme případ.
Před malou chvílí jste dostali balíček, že?
- Ano. - Já ho poslala.
Aha.
V mé rodině je cenné a drahé bohatství,
které se předává z generace na generaci.
- Aha. - Dříve se mu říkalo Pjoransok.
A dnes se mu říká Dvoubarevné oko.
Pjoransok?
- Dvoubarevné oko? - Ano.
Tento klenot je ve velkém nebezpečí.
- Pokračujte. - Slyšel jste
ve zprávách o Fantómovém zloději?
- Ano. - Fantómový zloděj vyhlásil,
že ukradne Dvoubarevné oko.
Ochraňte jej před krádeží.
Dobrá.
- Otevřeli jste balíček? - Ano.
Víte, na co nápisy odkazují?
- Palác Čchangjonggung. - Je to Čchangjonggung?
Ano. Tam je uložen plán budovy,
ve které je ukryto Dvoubarevné oko.
Najděte ho dřív, než se ho zmocní Fantómový zloděj,
a přineste mi ho.
K paláci přijdu v 11:30.
Najděte ho do té doby.
Nebojte. Počkejte, nezavěšujte.
Kolik činí odměna za tento případ?
Je to důležité, řekněte mi částku.
Dobrá.
Proč jsi vypnul odposlech?
Máme tu nováčka, nezapomeň.
- No jo. - Když se řeší peníze...
Prošel jsem?
- Ne. - Ne.
Vypadá to,
že máte talent.
Musíme vidět, že jej dokážete rozvíjet.
- Otestujeme si to. - Ano.
Bude z něj stážista?
- Přesně tak. - Dnes
se k nám připojí, že?
- Ano. - Ukážu vám, co dovedu.
Jdeme.
OCHRANA DVOUBAREVNÉHO OKA PŘED FANTÓMOVÝM ZLODĚJEM
ČONGNO-GU, SOUL PALÁC ČCHANGJONGGUNG
3. DÍL, DVOUBAREVNÉ OKO: TÝM DETEKTIVŮ PROTI FANTÓMOVÉMU ZLODĚJI
Jak jsem říkal, dnes je váš první den.
- Nebuďte lehkovážný... - Jistě.
- ...a sledujte nás při práci. - Provedu.
Uvidíte profesionály v akci.
- Dobrá. - Ano?
Měli jsme koupit kimbap.
- To by byl piknik. - Dal bych si kimbap.
POŽADAVEK NA OCHRANU DĚDICTVÍ PLÁN BUDOVY JE V PALÁCI
Jak vám mohu pomoci?
Prosím?
Byli jsme sem pozváni.
To neznamená, že můžete vstoupit.
- Stůjte. - Poslouchejte.
Fantómový zloděj dnes ukradne cenný klenot.
Proto...
Nemusíte se bát. Já ho ochráním.
- Není se čeho bát. - Bože.
- Děláte si legraci? - Ne.
Zkazil jste mi náladu, ale je krásné počasí,
- tak vás nechám jít. - Dobře.
- Užijte si palác. - Díky.
- Běžte. - Hezký den.
Běžte.
MÁME POVOLENÍ KE VSTUPU
Taky jsem to četl.
Tohle je vstup.
Jako na školním výletě.
To je nádhera.
Podívejte.
OBDIVUJÍ PALÁC
Brána Mjong.
BRÁNA MJONGDŽONG
Píše se tu Mjongdžong, ne Mjong.
Je to tu moc velké, abychom to prošli...
- Rozsáhlé. - Moc velké.
Rozdělíme si stránky mezi sebou.
Směřuje každá strana na určité místo?
Přesně.
STRANY VEDOU K MÍSTŮM
- Každý dvě strany. - Jo.
My si vezmeme tyhle.
A všichni pracujte pořádně.
SOUSTŘEĎ SE HLAVNĚ NA SEBE
Rozeberte si je.
Jdeme?
- Do toho. - Dobrá.
Sejdeme se pak tady?
- Přímo tady. - Máme málo času.
Detektive Ane.
KLIENT PŘIJDE ZA 1 HODINU
- Bože. - To je krása.
MUSÍME NAJÍT MÍSTA Z TEXTU
Tady je to. Je to ono?
Borovice dokola.
KRÁL VYSADIL BOROVICE DOKOLA
ODKAZUJE TO NA TOHLE?
Nejsou tu zdi. To bude ono.
Zdi jsou všude.
Jsme úplně vedle.
Pojď sem na chvíli.
Přísahám, že to je ono.
- Žádné zdi. - Proč je tu deska na Go?
PROČ JE TU DESKA NA GO?
Detektive Ane, to bude nápověda.
Myslíš tenhle altán?
Jo. Je otevřený ze všech stran.
- Ukaž. - A jsou tam borovice.
BOROVICE
- To je ono. - Že?
- Náš flek. - Jsme tu.
Altán je otevřený a nemá zdi.
- Však to říkám. - Dobře.
Musíme vyřešit tu hádanku.
JE GO NÁPOVĚDOU?
„V noci vypukl požár a palác zahalily plameny.
Odraz v tumu, velké bronzové nádobě...“
Jsme tu.
Tohle je ta nádoba, o které se píše.
Tomu se asi říká tumu.
- Tumu! - Opravdu.
Je to snazší, než jsem myslel.
To proto, že my jsme ti chytří.
Co s tím uděláme?
Myslím, že jednu mám doma.
Jelikož je tohle tumu,
jsme na správném místě.
Řešit hádanky tak rychle není zábava.
Počkat.
Co tu máme dělat?
Musíme najít plán.
- Plán. - Jo, musíme ho najít.
PLÁN MÍSTA, KDE JE DVOUBAREVNÉ OKO
Je někde skrytý?
Podíváme se vzadu.
Vzadu? Půjdeme?
„Odraz ve vodě...“
JE TU DALŠÍ TUMU
Co? Našla jsi to?
Nejsem jen obyčejný detektiv.
Vidíte? To jsou zkušenosti.
Nevíme, co je uvnitř.
Uvnitř bude plánek.
Co je to?
Co to je?
NAJÍT PLÁN DŘÍV NEŽ ZLODĚJ
VELKÁ BRONZOVÁ NÁDOBA
Není to rozprašovač?
STŘÍKAT NA PRÁZDNÉ MÍSTO
Takhle se to používá.
To je...
Co?
Počkat.
- To bude rozprašovač. - Našli jste něco?
Čä-soku, něco máme.
- Co je to? - Nějaký rozprašovač.
Kde jste to našli?
Uvnitř tumu.
Kdo to našel?
Já, samozřejmě. Já jsem mozek týmu.
Vidíte, tímhle se živíme.
- Rozumím. - Jo.
Je to rozprašovač?
Nastříkali jsme to na papír, ale nic se nestalo.
Hlídejte to. Budeme hledat dál.
- Dobře. - Rychle.
- Prosím? - To nic.
Detektive Ane, máte něco?
Máme rozprašovač.
My taky.
- Máme to použít? - Našli jsme to v tumu.
- Co? - Asi na to
bude reagovat jen speciální inkoust.
Co?
Takhle to jen namočíš.
PO NÁSTŘIKU ŽÁDNÁ ZMĚNA
- Je na každém místě jeden? - Asi ano.
Musíme je najít všechny?
Tady. Síň Kjongčchundžon.
- „Čchun“ znamená „Jaro“. - To je pravda.
- Je to jednoduché. - Jaro.
„Uzavřeno s poctou.“
Musíme vzdát poctu?
TO JE HODNO STÁŽISTY
- Ten sál... - Podívejte.
Prosím, otevřete dveře.
SÍŇ KJONGČCHUNDŽON
- Je trochu... - Není normální.
- Že? - Jo.
Není normální.
Můžete prosím otevřít dveře?
Co to děláte?
- Vše jde podle plánu. - Opravdu?
Nezbývá moc času, je 11:17.
„Nejhlubší místo v sále.“
Našli jste to?
Našli jsme jedno.
Nám taky jedno schází.
Přečtete ty čínské znaky?
- Síň Tchongmjongdžon. - Tchongmjongdžon.
Síň Tchongmjongdžon.
To je hrozné.
- Síň Tchongmjongdžon. - Tchongmjongdžon.
Síň Tchongmjongdžon.
Nejhlubší místo. Nejlepší...
„Dřevořezba.“
- To je ten most. - Jo.
„Nejhlubší místo v sále.“
V NEJHLUBŠÍM MÍSTĚ V SÁLE
- „Nejhlubší místo.“ - „Nejhlubší místo.“
„Kamenná terasa.“
„Pramen v zahradě.“
„Nejlepší dřevořezba.“ Bylo tam něco o jaru?
To vypadá jako čínský znak pro osm.
Tady je to.
TADY JE TO
- Min-jong. - Ano?
Vždycky mě rozesmutní, když se tohle stane.
Máme je všechny.
- Další rozprašovač. - Další.
Stane se něco, když je všechny smícháme?
Co to děláš?
Někdy se
taky chováš divně.
Víš to, že jo?
Počkat. Nastříkám to doprostřed.
- Něco cítím. - Ty taky, že?
Nastříkám tě.
- Něco cítím. - Já taky.
- Že? - Cítím to.
MÁ TO VŮNI
Může to být jed. Nastříkej to sem.
Papír se změnil. Tenhle je jiný než ostatní.
Ostatní byly jako voda.
- Co je to? - „Dä“.
- Počkat. - „Dä.“ Můj bože.
- Bože. - Hej!
- Všichni. - Počkej, neříkej jim to ještě.
- Je to zelené. Nastříkejte na roh. - Bože.
Co je to? „Běžte do“.
- „Dä“ a „Běžte do“. - Jo.
DÄ, BĚŽTE DO
- Se-džong. - Čong-mine!
- Utíkej. - Co je?
Našli jste něco? Rychle.
Dejte mi ty stránky.
Stránky.
Na rohu...
Bože.
- To je... - Co je to?
- „Kw“. - „Kw“.
- Co? - „Kwan“?
- „Kwan“. - „Kwan“.
- Kwan. - „Čch“.
„Běžte do“.
- „Čchon, Kwan, Běžte do.“ - Teď...
Co nám to říká?
Kam máme jít?
- „Běžte do Čchonkwandä“! - Kde je Čchonkwandä?
- Najdi to. - Existuje to?
- Ne. - Vážně?
KWAN, DÄ, BĚŽTE DO, ČCHON
- Kwančchondä. - To existuje!
- Máme to. - Dobrá práce.
- Jdeme tam. - Rychle.
- Máme to. - Jsme skvělí.
Jdeme do Kwančchondä.
Je to ono?
- Je to Kwančchondä. - Jsme tu.
- Jsme tady. - Jo?
Kwančchondä.
Tady studovali oblohu.
Co studovali?
KOLEM KWANČCHONDÄ
Tady je ten plánek?
- Co je to? - Není to ono?
Asi ano.
MŮŽE TO BÝT PLÁNEK?
- Musí to být ono. - Bože.
Utíkejte.
- Co si myslíte, že děláte? - Omyl.
Toto je státní majetek.
- To víme. - Spadlo to sem.
Nelžete. Viděl jsem vás.
- Použili jste sílu. - To je omyl.
Jste podivní návštěvníci.
Mýlíte se.
Dáme to zpátky.
- Ne, dejte mi to. - Poslouchejte.
- Ne. - Mýlíte se.
Ať je to cokoliv, patří to státu.
A protože jsem vás přistihl, půjdete do vězení.
- S tím počítejte. - Pardon.
Vážně se zlobím.
Napište svá jména a kontaktní údaje.
Proč jste to chtěli ukrást?
Černé brýle.
- Co? - Pomoc!
Co to děláte?
Ty hajzle! Jen počkej!
Stůj!
- Podíváme se. - Mrkneme na to?
Jde to otevřít.
- Hej. - Co je uvnitř?
Podíváme se.
JE TAM PLÁN?
- Je to plán. - Prázdný.
Co? Je prázdný.
JEN PRÁZDNÝ KUS PAPÍRU
Vyměnili ho?
- Za plánek? - Jo.
NA SPRÁVCI PALÁCE JE NĚCO PODEZŘELÉHO
To je on!
Musí to být Fantómový zloděj!
Dal nám to
- Určitě. - jako návnadu?
JE TO FANTÓMOVÝ ZLODĚJ?
Slyšel jste
ve zprávách o Fantómovém zloději?
Najděte ho dřív, než se ho zmocní Fantómový zloděj,
a přineste mi ho.
Proč jste to chtěli ukrást?
Černé brýle.
POKUD TO TAJNĚ VYMĚNIL ON...
Brýle...
JE MOŽNÉ, ŽE JE TO FANTÓMOVÝ ZLODĚJ
- Je to Fantómový zloděj? - Kdy to vyměnil?
Je podezřelý.
Pojďme zpátky za klientkou.
- Jdeme. - Chytíme ho cestou zpět.
Někdo tam stojí.
- Vy jste klientka? - Klientka?
- Ano, já jsem vám volala. - Výborně.
Mrzí mě to. Našli jsme tohle, ale...
Fantómový zloděj přišel v přestrojení.
- Vážně? - Ano.
Netušili jsme to.
PLÁN JE PRYČ
Fantómový zloděj je lstivý.
Ukradl plán, který jsme hledali.
Bohužel.
PŘELSTIL NÁS?
Něco vám vysvětlím o Dvoubarevném oku.
Prosím. Co přesně to je?
Dvoubarevné oko je klenot dříve známý jako Pjoransok.
Je to vzácné dědictví, které se předává z generace na generaci.
DVOUBAREVNÉ OKO JE CENNÝ KLENOT
Je v naší rodině celá staletí, už od časů krále Sondža.
- Opravdu? Rodinné dědictví? - Ano.
Přesně tak.
PJORANSOK
Rodinného bohatství
- se zmocnil ředitel SG Group... - SG Group?
...a má i Dvoubarevné oko.
Je uloženo v budově SG Group?
- Pavilon v Sangam-dongu. - Pavilon v Sangam-dongu.
Staré sídlo v Buam-dongu.
- Staré sídlo. - Dvoubarevné oko
se střídavě přesouvá mezi těmito místy.
Nedávno nám Fantómový zloděj poslal
dopis s varováním, že chce klenot ukrást.
- Dopis s varováním. - Ano, tento dopis.
„Vezmu Dvoubarevné oko, aby na něm
nespočíval stín lží.“
- „Stín lží.“ - „Stín lží.“
Proč jsi to posprejoval?
To je neuvěřitelné!
Proč jsi to udělal?
Nikdy nevíte.
Dobrý pokus.
Obě budovy mají dvoustupňový bezpečnostní systém.
- Aha. - Pokud byste měli plán,
dozvěděli byste se o zabezpečení víc.
Ale jelikož ho nemáte,
- řeknu vám, co vím. - Prosím.
Ve starém sídle jsem zařídila,
že bude bezpečnostní systém na hodinu vypnutý.
Pavilon v Sangam-dongu má stejný
- bezpečnostní systém. - Dobrá.
V prvním stupni začne po zachycení kamerou nebo laserem
vyzařovat zvláštní světlo.
Pokud ho nezakryjete, přijdou stráže.
Takže do Pavilonu by měl jít někdo ohebný a pohyblivý.
- Ano. - Pravda.
Někdo, kdo dokáže tohle.
- Jdeš ty. - Jsi na to ideální.
- Hezky, Min-jong. - Měla bys jít.
Tady najdete užitečné vybavení.
Nebojte se.
NAJDĚTE DVOUBAREVNÉ OKO
ČIN SE-JON, KLIENTKA
PAVILON V SANGAM-DONGU NEBO SÍDLO V BUAM-DONGU
Bože, co je to za místo?
Vypadá to úžasně.
Tady bych takový dům nečekal.
Znovu opakuji, nebuďte lehkovážný.
- Dobrá. - Sledujte profíky.
- Je to krásný. - Počkat.
Až vejdeme dovnitř, máme jen hodinu.
Pravda.
MOŽNÉ UMÍSTĚNÍ DVOUBAREVNÉHO OKA ČÍSLO 1, SÍDLO
KLIENTKA INFILTROVALA SÍDLO
A NA 1 HODINU DEAKTIVOVALA BEZPEČNOSTNÍ SYSTÉM
To je pravda. Říkala to.
Je otevřeno.
Co je to za místo?
Už teď mě to štve.
VYPADÁ TO KOMPLIKOVANĚ
Co je tohle?
Co je to? „Exit“?
Píše se tam východ.
Bože.
TA DNEŠNÍ MLÁDEŽ...
- Jsem vzdělaný. - Proč je tu tolik tlačítek?
Musíme je všechny stisknout?
- Zkus jedno. - Mám?
Bože.
ŠPATNĚ
- Co to bylo? - Tak jo.
- Bojím se. - Co je to?
Je to tu napsáno.
- Měli bychom si to přečíst. - Bože.
- Co se tam píše? - Přečtu to nahlas.
„První stupeň.
Zvýšením bezpečnosti odradíte narušitele.
Zabraňte vniknutí instalací jen jednoho tlačítka
na otevírání dveří.“
Dveře otevírá jen jedno tlačítko.
Vypadá to tak.
SPRÁVNÉ JE JEN JEDNO TLAČÍTKO
Musíme stisknout úplně všechny?
To je...
Jsme tu správně?
Páni.
Tohle... VR...
Je tu snímač?
SNÍMAČ
Snímač.
Pavilon v Sangam-dongu
- má stejný bezpečnostní systém. - Dobrá.
V prvním stupni
začne po zachycení kamerou nebo laserem
vyzařovat zvláštní světlo.
„Pokud se světlo dostane ke snímači na druhé straně,
přijde stráž.“
Musíme jít tudy a najít to.
Najít co?
Klíč k zámku.
Klíč.
Všude je tu spousta klíčů,
posbíráme je
- a zkusíme najednou. - Dobře.
Půjdu se Sehunem.
Jen přineseme klíče, jo?
Zůstanu tady a budu zakrývat světlo. Hodně štěstí.
Dobře. Jdeme.
Bože.
Vidím vás úplně jasně.
Kam musíme jít?
- Co se to děje? - Proboha.
Je tu toho tolik.
Vidím tě u stanu.
Min-jong, co to děláš?
DŮKLADNÉ ZABEZPEČENÍ...
SÍDLO
Nebojte se. Nechcete odejít?
- To zvládneme. - Máme jen hodinu.
ZNAMENÁ TO, ŽE JE TU VÝCHOD?
Musíme je stisknout.
- Stiskl jsem to. - Jo?
Nic se nestalo.
INU, NĚCO SE STALO
To jsem se lekl.
VZPOMÍNKA NA MINULOST
To jsem se lekl.
NEMAČKAT BEZ ROZMYSLU
To byla pořádná rána. Jste v pořádku?
Jak se můžete smát?
Nemáte řešit případ?
Stává se to pokaždé?
Proboha.
- Hej. - Ano?
- Teď vy. - Nemám se jen dívat?
Ne. Stiskněte to. To horní.
- Bože. - Bože můj.
To není strašidelné.
Nic to není.
Hezké.
PŘEKVAPIVĚ HEZKÉ
Je směšný.
- Bože. - Proboha.
- Stiskni to. - Já?
JE TU DALŠÍ TLAČÍTKO
DVEŘE SE NEOTEVŘELY, ALE ZAČALO SNĚŽIT
Ane, stiskni to.
Myslím, že to exploduje.
VYPADÁ TO PODEZŘELE
Stiskni to.
- Tohle není tlačítko? - Co je to?
Je falešné.
Zvedněte to.
Co?
Musí v tom něco být.
- Co? - Vypadá to tak.
JE TU VODÍTKO?
- Co? - Bože.
- To je vtip? - Proboha.
Proč se smějete?
- Proč? - Zahrajeme si kámen, nůžky, papír.
Dobře.
Kámen, nůžky, papír!
Zahrajeme si kámen, nůžky, papír.
Kámen, nůžky, papír!
Dobře.
- Je jich tolik. - Vážně.
- Kámen, nůžky, papír! - Co budeme dělat?
Z výhry jsem nervózní. Měl jsem jít první.
- Bože. - Já tomu nevěřím.
- To je poslední. - Asi ano.
Kámen, nůžky, papír!
- Vyhrávám. - Kámen, nůžky, papír.
Jo!
Proč jsem prohrál zrovna teď?
Tahle musí být poslední.
- Bože. - Kámen, nůžky, papír!
Já to věděl.
- To musí být poslední. - Co mám dělat?
Kolik ještě?
No tak.
ANI STOPA ODVAHY
Ane, neboj se.
- Tím můžeme zabít hodinu. - Na to není čas.
- Jo. - Kámen, nůžky, papír.
Dobře.
Myslím, že tohle...
BYLA TO JEN LEST?
To byla ztráta času.
Musíme si pospíšit.
- Jsou tu další tlačítka. - Co je tohle?
Co je to?
- Už jsem ho stiskl? - Bože.
- Máš to na čepici. - Co to bylo?
NÁHLÁ SNĚHOVÁ BOUŘE
Leze mi to na nervy.
- Sněží. - Mám toho dost.
- Co zbývá. - I.
Bože.
Jste celý mokrý.
Nemáte nátělník.
- Je to průhledné. - Tohle...
Neděláte miss mokré tričko?
Vypadáte sexy.
Běžte se uklidnit.
Co budete dělat?
Vezměte si tyhle.
Proč jsi to přinesl?
Vezměte si je pod košili.
- Na hruď. - Pod košili.
Proč byste si je připínal?
Možná bychom měli zmáčknout vše červené.
- Ale tohle může opravdu... - To by byl problém.
- ...spustit poplach. - To je skutečný hlásič.
- Co budeme dělat? - Co je to?
Co je to?
Není cesta ven.
Snímač se začal pohybovat.
Přitiskni se ke zdi.
Ke sloupu. To je ono.
Hej, nevidím tě.
TRÉNINK NA OSTRO
Min-jong, jsi moc vidět.
OPRAVDOVÝ JAMES BOND
Za tebou!
- Sehune, světlo! - Co?
Světlo se zapnulo!
SNÍMAČ BYL SPUŠTĚN
Min-jong, co to děláš?
To je dobré místo. Nevidím tě.
JAKO V AKČNÍM FILMU
To nedělej. Máš klíče?
- Máš? - Mám dost.
Min-jong, máš klíče?
- Bude to jeden z nich. - Je tam tolik světla.
Zkusíme klíče?
- Je horko. - To není on.
Tenhle to bude.
Ne, to nebude on.
Musíme tam znovu.
- Znovu? - Jo.
SÍDLO
Nezbývá moc tlačítek.
- Stiskni tamto. - Tohle?
To by mohlo být ono.
STISKLI JSME JICH VĚTŠINU
Co?
Bože.
Co?
Bože.
NA DNEŠNÍ DEN NEHLÁSILI BOUŘKY
RÁD BY USCHNUL
To nebyl on.
Jak se odsud dostaneme?
- Uplynulo 30 minut. - Hledejte dál.
Žádná tu nejsou.
- Odpadkový koš. - Explodoval po stisknutí?
Tady žádná nejsou.
- Ani tady. - Bože.
- Tady je jedno. - Tam je další.
Je tam další?
Au. To bolí!
Au! Nedělej to.
- Co to bylo? - To je...
Co to je?
- Stiskli jsme všechno. - Co se děje?
NEBO NESTISKLI?
Musíme se soustředit.
Nemáme moc času. To je špatný.
Je tohle tlačítko?
- Nefunguje. - Je to tlačítko?
- Vypadá opravdově. - Není to skutečný poplach?
Nemačkejte to.
Možná musíme stisknout všechna červená tlačítka.
Vezmeš si to na triko?
- Býval jsi agent. - Pravda.
No jo, býval jsi agent.
- Dělej. - Bože.
Co?
- Je otevřeno? - Jo.
Tohle bylo správné tlačítko.
A všechna ostatní jsou falešná, co?
Jo. Úplně všechna.
Chtěl jsem ho zmáčknout od začátku.
- Bože. - Máme jít nahoru?
Ponesu to takhle.
- Jsou tu láhve s vínem. - S vínem?
Je to staré jako já.
36. POTOMEK
DĚTI Z SG GROUP?
- To víno je pro ně. - Asi ano.
38. POTOMEK
39. POTOMEK, 40. POTOMEK
Dáme kámen, nůžky, papír?
Neviděli jsme už ten obraz?
„Král věnoval klenot ve svém prvním roce.“
- Slunce a měsíc. - Dvoubarevné oko.
Stiskni to.
Bože.
Všude jsou tu nápovědy.
- Musíme klenot najít. - Co je to?
Je to tu.
- To je Dvoubarevné oko. - Opravdu?
Ani náhodou.
2. BEZPEČNOSTNÍ STUPEŇ
Musíme vyřešit hádanku. Pak se dozvíme, jestli tu oko je.
Bojím se něčeho dotknout.
Špatný pohyb a následky budou tragické.
- Hýbe se to? Bože, hýbe. - Co?
- Tohle je... - Co je to?
Tohle se hýbe taky.
Chápu. Zlatá koule musí být tam.
- A tahle musí být tady. - Stříbrná musí být tady.
Musíme je posunout.
Museli jste hrát spoustu her.
- Tahle je na místě. - Pak posuneme tyhle.
- Ne. - To nefunguje.
SÍDLO
PAVILON
PŘICHÁZÍ HLUPÁK
Vidíme tě.
- Opravdu? - Možná bude lepší utíkat.
Tam jsem už byla.
NARUŠITEL SE SÁM UVĚZNIL
Nemůžu ven.
- Čong-mine. - Ano?
- Mám to. - Našel jsi to?
MÁM SPRÁVNÝ KLÍČ
- Mám dva klíče. - Ukaž.
- Sehun našel ten správný. - Myslím, že je to on.
Je to ono!
- Musíme si pospíšit. - Co je to?
DALŠÍ MÍSTNOST
To bude nápověda.
Podívej na oči.
Jsou jinak barevné.
„Kkodu... Kkodurami.“
- Co? - Co je to?
Máš něco?
JE TO VODÍTKO K DVOUBAREVNÉMU OKU?
DVOUBAREVNÉ OKO, TAJEMNÝ KLENOT
To je otrava!
Musíme zpátky na začátek.
Kdo tenhle systém vyrobil?
Nejsou bezpečnostní systémy už digitální?
Proč je tenhle manuální?
Počkat.
Fajn.
To je jen náhodně posouváš?
- Co? - Co?
- Mám to, ne? - Jo.
- Vidíš? - Bože.
Co se děje?
Lekl jsem se.
Proboha.
Podívejte, to je Dvoubarevné oko.
SÍDLO
KDE SE NACHÁZÍ DVOUBAREVNÉ OKO
- Co? - To bylo snadné.
Co je to?
Zbývá jen 15 minut.
Je to uvnitř skleněné schránky.
- Když to pokazíme... - Je průhledná.
- ...vybouchne to. - Říkala to.
Dvoubarevné oko bude v průhledné schránce.
Když ji otevřete silou, exploduje.
VYSOCE NEBEZPEČNÁ ÚLOŽNÁ SCHRÁNKA
Neotvírejte ji, jen mi ji přineste.
- Nejdřív stiskni enter. - Jedna, jedna, nula.
Co?
„Z jakého drahokamu je Dvoubarevné oko?“
Neznám odpověď.
Je tu nápověda?
V druhém stupni
se dveře otevřou ve virtuální realitě.
DVEŘE LZE OTEVŘÍT JEN VE VIRTUÁLNÍ REALITĚ.
KOLIK ZOMBIE MUSÍ ZEMŘÍT, ABY SE OTEVŘELY DVEŘE?
VLOŽ NAVIJÁK
Mám to.
DOBŘE. RYCHLE. OTÁČEJ.
Otáčej to.
Otevírá se to.
- Opravdu se to otevírá. - Zničehonic.
Já vím.
Tyhle dveře se otevřely.
- Tyhle se otevřely. - Co?
To stačí. Jdeme.
Můžeš přestat. Je otevřeno.
Bože, ty zombie...
- Tady. - Je tam něco?
- Rychle. - Co je to?
Je to průhledná schránka.
„V jakém roce bylo Dvoubarevné oko předáno?“
- To nemůžeme vědět. - Ten papír...
ODPOVĚĎ BUDE KÓD
„V jakém roce to bylo?“
Jaký rok?
„Z jakého drahého kamene je Dvoubarevné oko?“
Copak to víme?
Dvoubarevné oko se střídavě přesouvá mezi těmito místy.
Střídavě...
- Není tady. - Není tu.
Zavolej druhému týmu.
- Dobře. - Jo.
Ahoj, splnili jste úkol?
Čä-soku, nenarazili jste
- Ano? - náhodou
na nějaký rok?
- Jo. - Vážně? Na jaký?
- Počkat. - První rok...
Odpovědi musí být jiné.
- První rok krále Čungdžonga. - První rok?
Rok jeho korunovace.
To je ono.
V JAKÉM ROCE BYLO PŘEDÁNO DVOUBAREVNÉ OKO?
- Jo! - Jaký to byl rok?
- Rok 1506. - Dobře, 1506.
A my máme tohle.
Dvoubarevné oko je ze safíru.
Safír.
- Lekl jsem se. - Safír!
„Jméno kočky krále Čungdžonga?“
„Kdy se narodil 39. potomek KD Group?“
39. potomek?
- 39. potomek? - Rok narození.
- 1958. - 1958.
Znáte jméno kočky krále Čungdžonga?
- Kkokkomuki? - Co?
Kkokkomuki.
Proč tak koktáš?
- Co jsi říkal? - Zopakuj to.
Je to Kko, doo...
- Prosím? - Kkodurami.
- Kkodurami.
Tak pojmenoval svou kočku?
Potřebujeme se navzájem.
KKODURAMI
Dobrá. Zkusím to.
- Bože. - Bože.
- Je to. - Povedlo se.
Vyřešili jsme to.
KDY SE NARODIL 39. POTOMEK KD GROUP?
- Máme to. - Super.
- Tady to je.
- Co je uvnitř? - Tady.
Co je tam?
Hej.
- Naše je prázdné. - Není to tu.
Takže je to v druhé budově?
- Co? - To je ono.
- To bude drahé. - Je to klenot.
To je...
DVOUBAREVNÉ OKO, RODINNÝ KLENOT KLIENTKY
Je v naší rodině celá staletí,
- už od časů krále Sondža. - Opravdu?
- Opravdu? Rodinné dědictví? - Ano.
- Jdeme. Už není čas. - Rychle.
- Nemáme moc času. - Jdeme.
Jdeme.
Musíme jet do hotelu L7.
- Hotel L7? - Jo.
Koho by napadlo, že odpovědi budou v druhé budově?
Strávil jste s námi nějaký čas
a vidím, že máte talent.
Nejdřív jsem si myslel, že jste dětinský a domýšlivý.
Ale po spršce jsem přišel k rozumu.
- Líbíte se mi. - Díky.
Mám kliku.
- Tady jsou. - Máme to.
- Našli jste to? - Jak si rozdělíme 20 milionů?
Stejným dílem.
KONEČNĚ BUDEME ŘÁDNĚ ODMĚNĚNI
- Se-jon. - Dobrý den.
- Tady jste. - Se-jon.
Omlouvám se, že jdeme pozdě.
Jak to šlo?
- Máme to. - Samozřejmě.
- Opravdu? - Dali jsme do toho vše.
- Tady to je. - Ukažte mi ho.
- Chcete to vidět? - Ano.
- Je to vaše dědictví? - Ano, je!
- Je to ono. - Podezřívali jsme ji.
- Mohla by být Fantómový zloděj. - Proboha.
Jak by klient mohl být Fantómový zloděj?
- Předáme vám ho. - Dobrá.
Moc vám děkuji.
Otce to velmi potěší.
- Dobrá. - Opravdu.
- A odměna... - Jistě, odměna.
Když mi peníze převedete...
Ani hnout.
- Co? - Bože.
Co se děje?
Stát. Nikdo ani hnout.
Ruce vzhůru. Myslím to vážně.
- Počkat. - Myslíte?
Díky, že jste pro mě našli Dvoubarevné oko.
JE TO SPRÁVCE PALÁCE
Půjdete se mnou.
- Počkat. - Ne.
Fantómový zloděj...
Myslíte, že jsem Fantómový zloděj?
To mě těší, ale...
Pojďte sem, pane.
Co?
Dobrý den.
Toto je detektivní kancelář?
Ano.
Mé jméno znamená „Září jako hvězda“.
Jmenuji se Juk Sung-džä.
- Co? - Hej!
- Nepůjdete se mnou? - Mám husí kůži.
To mě štve!
Dobrý den.
FANTÓMOVÝ ZLODĚJ BYL CELOU DOBU SOUČÁST TÝMU
Slyšeli jste o Fantómovém zloději, že?
- To je vážně nefér. - Ale funguje to.
Jestli se pohneš, zastřelím tě.
Až dostanu Dvoubarevné oko ze schránky,
rukojmí propustím.
Neznáme se dlouho, ale bavilo mě to.
- Tohle... - Ne.
Z cesty, prosím.
- Se-jon, vydržte. - Hej.
Když nás budete sledovat, ohrozíte životy rukojmích.
- Přesně tak. - Se-jon, vydržte.
Přesně tak.
Proč mě berete s sebou?
- Co? - Dej mi klíč.
- Já ho nemám. - Klíč od auta.
To je necháme jen tak odejít?
Kam jdeme?
- Máme místečko. - Vy jen buďte zticha.
- Musíme jít. - Vážně?
MĚLI BYCHOM JE SLEDOVAT
Proč se nebránil?
Dobře. Musíme spěchat.
- Nemáme moc času. - Jdeme.
Proč to tak trvá?
- Nastup do auta. - Dobře!
- Dovnitř. - Bože.
- Schody. - Doleva.
Zase nás napálili.
Musíme spěchat.
Jsme tak vysoko.
- Bože. - Nemáme moc času.
Kam nás vedete?
- Nehýbejte se. - Buďte zticha.
- Jedeme. - Dobře.
Já se z toho zblázním. Motá se mi hlava.
- Je mi zle. - Čong-min nejde.
Čong-mine!
Je mi špatně. Ty schody...
Mám mžitky před očima.
DUTÁ HLAVA SE SNADNO ZAMOTÁ
Pane, víte, jak zapnout GPS?
To myslíte vážně?
- Tedy... - Neumíte řídit.
Musíme zmizet.
Počkat. Proč je řadicí páka...
Bože.
Nechte řídit detektiva.
- Nemluvte hlouposti. - Umíte řídit?
Jistě.
- Co? - Živil jsem se tím.
- Co to děláte? - A je to.
Moc mluvíte.
Proč jste najel na chodník?
Abych mohl rychle odjet.
Jsme tu.
VYPADÁ TO, ŽE JSOU PRYČ
Počkejte.
To vy jste ukradli Dvoubarevné oko?
Musím předat zprávu Fantómovému zloději. Ticho.
Musíte získat peníze
pro brokera.
Na třetím nástupišti na nádraží Digital Media City
počkejte na vlak do Kadžwy. Číslo vagónu je 5-2.
Peníze uvidíte po vstupu. Musíte se jich zmocnit.
Další šance už nebude.
Dobře.
Mají náskok.
- Asi pět bloků. - Pět?
- Za to může výtah. - Pořád jedou.
Jeli napřed.
Je na tom štěnice?
- Sledujte to. - Uvidíte, že se pohybuje.
Tady není.
- Dvoubarevné oko... - Pohybuje se, že?
Dejte nám to.
Ukazuje to polohu každých pět minut.
DETEKTIVNÍ TÝM, HOTEL L7 DVOUBAREVNÉ OKO, NAMKADŽWA 1-DONG
Prodáte klenot?
To by vás ranilo.
DETEKTIVNÍ TÝM, DVOUBAREVNÉ OKO NAMKADŽWA 1-DONG
- Jedou dál. - Pořád jedou.
- Vážně? - Jo.
Jedou po Moränä-ro.
Moränä-ro?
DETEKTIVNÍ TÝM, NAMKADŽWA 1-DONG DVOUBAREVNÉ OKO, DIGITAL MEDIA CITY
Je špička. Snad je to zdrží.
Čä-sok je neuvěřitelný.
Pane, jsme tady.
- Mám vystoupit? - Ano.
STANICE DIGITAL MEDIA CITY
- Pojedu na cílové místo. - Dobře.
Proboha. Za celý můj detektivní život
je tohle ten nejhorší den.
Asi jsou v metru.
- Jo? - Kde to je?
Kde jsou?
Asi jsou v metru.
- V metru? - Jo, podívej.
- Máš pravdu. - Jedou metrem po šestce.
Nástupiště tři.
- Ještě 200 metrů. - Dobře.
Vlak do Kadžwy, vagón 5-2.
To je ono.
Jsme skoro tam.
- Dalších 90 metrů. - Vážně?
Zvláštní místo na kufřík.
Třicet metrů.
To je ono.
Jsme tu, to je správná stanice.
- Vystoupíme? - Jo.
Kam jedeme teď?
Na souřadnice GPS.
Je to parkoviště nebo ještě dál.
- Není to naše auto? - Asi ano.
Kde to je?
- Že? - Hnědé auto.
- Nemáme čas. - Říkal jste, že nás necháte jít.
Rychle, běžte.
- To je naše auto. - Proboha.
Tady jsou.
Jsou tady?
UŽ SE PŘESUNULI?
- Nikdo tu není. - Kde jsou?
Bože.
Přichází.
Hotovo?
- Ven. Nemáme čas. - Říkal jste, že nás necháte jít.
- Ven. - Říkal jste, že nás necháte jít.
Ne. Musíme ještě někam.
- Co? - Nastupte sem.
- Kam jedeme? - Nastupte.
Zkontroluj GPS.
Zase jsou v pohybu.
- Park Sangam. - Jsou v parku.
- Rychle. - Tohle tu zůstalo.
- Jedeme do parku. - Rychle.
- Bože. - Rychle.
- Co je? - Pane.
- Máme problém. - Jaký?
Prověřoval jsem si brokera
a už jste ho v minulosti podfoukl.
Neměl byste se ukazovat osobně.
Máš pravdu. Ještě musím do obchodu v Hapčongu.
Můžou nastat komplikace.
Dávejte na sebe pozor, pane.
Mají jiné auto.
Já vím. Udělali to schválně?
Jsou chytří.
Až ho uvidím, tak mu jednu vrazím.
Vážně. To mu neprojde.
DETEKTIVNÍ TÝM DVOUBAREVNÉ OKO
- Mám tu zastavit? - Ano.
Detektive, s něčím mi pomůžete.
To je on.
- To je on. - Bože, to je...
MÍSTO SCHŮZKY FANTÓMOVÉHO ZLODĚJE A BROKERA
Následujte mě.
Odsud půjdete sám.
- Co? - Mám k tomu důvody.
Mám jít sám?
Běžte k brokerovi, předejte to
a přineste to, co vám dá on.
A nic nezkoušejte, jinak neručím
za život váš a ženy v autě.
- Pane, přivedl jsem ho. - Dobrá.
Rád vás poznávám.
Myslím, že se známe.
- Nebo ne? - Odkud?
- Ne, nejsem. - Proboha.
Jsem dobrý bojovník.
Choval se jako blbec a zemřel.
Byl to An Il-kwon.
- Pravda. - Jsem jeho bratr An I-kwon.
I-kwon? Počkat.
A co Kwon?
Kolik vás vlastně je?
Jsem nejmladší.
Kam jdou?
Jsou v parku.
Dojeli do parku Sangam.
DVOUBAREVNÉ OKO
Máte to?
Nic jste s tím nedělal?
Proč bych měl?
Přines to.
Promiňte, ale co to je?
Je to od odborníka,
nekontroloval jsem to.
- Co... - Nebojte.
Vím, o co jde, ale co je tohle?
Jestli víte, tak byste se neměl ptát.
No...
Máte svůj kufřík, já mám peníze.
NEIDENTIFIKOVANÝ KUFR
Detektive, vy máte talent.
Nebuďte směšný.
To jste mohl udělat sám.
- Proč jste... - Díky.
- Jsme tu. - Fajn.
- Jsou přes ulici. - Dobře.
- Jdeme. - Opatrně. Přejdi ulici.
Nemáme čas.
Min-jong, opatrně. Měl zbraň.
Jestli je to vše, nechte mě jít.
Chyťte je všechny.
Co?
Co se děje?
Pojďte.
- Detektive. - To je...
- Podržíte to? - Počkat.
Pusťte mě.
- Počkejte. - Kdo jste?
- Co jste zač? - Jdeme.
Můžou jít po nás. Rychle.
- Kam jdeme? - Bojím se.
Co se děje?
Kdo je to? Co?
- Co? - Kdo je to?
- Na kolena. - Bože.
Na kolena.
Co se děje?
Není to on?
Koho myslíte?
To dnes slyším často.
Proč jste nás sem přivedli?
- Mám zase řídit? - Jistě.
MOŽNÁ JSEM NA NĚJ MĚL BÝT HODNĚJŠÍ
- Jste v pořádku? - Nic mi není.
Byl tu muž, co vypadal
- jako kobylka. - Kobylka.
- Jo? - Přesně.
Vyprávěl mi o vás.
Něco vám mám vyřídit.
Kdo?
Hej.
PŘED 5 MINUTAMI
Až mě bude někdo hledat,
řekněte jim,
že jedu do obchodu v Hapčongu.
Jen malá laskavost.
A protože nedělám nic zadarmo,
- napsal úpis. - Úpis?
Na oplátku za předání zprávy
dostanu deset milionů wonů.
- Co? - Slíbil mi deset milionů wonů.
Od nás?
Zprávu předám.
Ale jsem obchodník.
Kolik mi dáte? Kolik máte?
Členové zaplatí.
Nemáme peníze.
Tak dobře ho neznáme.
Máte peníze, nebo ne? Co uděláte?
On je nejstarší.
Podepsal dlužní úpis, mám od vás dostat peníze.
- Detektive Ane. - Čä-uku.
Máš nejvíc práce.
Můžeš ho zachránit.
Rychle.
Až ho najdeme, dostaneme 20 milionů.
Můžeme se podělit pak?
Když spojíme síly, vyděláme dvacet.
Nemůžu vám věřit.
Tak proč jste věřil
Ju Čä-sukovi a jeho úpisu?
Když nemáte peníze, nepředám zprávu.
- Nemám peníze. - Takže...
Zaplatíte v naturáliích. Ne?
- V naturáliích? - Ano.
Přesně tak. V naturáliích.
- Co tím myslíte? - Jak to myslíte?
Kdo vydrží nejvíc?
- Čong-min. - Čong-min vydrží nejvíc.
- Je nejsilnější. - Mezi námi,
- je nejmladší. - Jsi kus chlapa.
- Je nejmladší. - Vydrží nejvíc.
Nebude to tak zlý.
- Musí to jít i jinak. - Co?
Nějak jinak.
- Jsi inteligentní? - Ano, jsem.
Mám problém, který mě už dlouho trápí.
Mám kufřík.
Snažím se ho otevřít už léta.
Uvnitř...
je něco, co musím před lidmi ukrýt.
Když to otevřeš, předám zprávu a můžete jít.
- Dobře? - Otevřeme to.
- Detektive Ju. - Ano?
Jde vám to.
Až vyřídíme poslední návštěvu, pustím vás.
Dodržíte slib?
Ano.
Můžete to otevřít?
Tři čísla.
Když to otevřete, informace je vaše.
- Je zámek uprostřed? - Otevřete to.
Přesně, musíme přijít na ten uprostřed.
- Kolik číslic? - Čtyři.
Čtyři. Dvě dvouciferné.
Bože, Čong-mine.
- Zlepšuju se, ne? - Jo.
- Spojíme čísla. - Je chytrej. Uspěje.
Dvě dvouciferná čísla.
Spojíme je.
Jak je zjistíme?
Nedokázal jsem to vyřešit.
Co je to za vzorec?
Aritmetický?
Když zaváháte, bude mi jasné, že to neotevřete.
Ne, bude to hned.
- Čong-mine. - Ano?
Nakládačka bude rychlejší.
NEJSME NA TO DOST CHYTŘÍ
Čong-mine, nech se zmlátit.
Rozcvičte se, chlapci.
Už se těším, šéfe.
Rozhodněte se. Buď naturálie...
Počkejte. Daří se nám.
Jedna, jedna, jedna, pět.
Proč?
Tři plus čtyři je sedm.
Co?
- Když přidáme dvě... - Přidáme dvě čísla?
- Sedm, sedm, dva... - Sedm, sedm, dva...
- ...deset, čtyři, čtyři. - ...deset.
Když přidáme tohle, je to 11. A je to stejné pro oba páry.
- Máš pravdu. - Jo.
To je ono.
A tady je číslo 15.
Takže jedna, jedna, jedna, pět.
- Zkus to. - Je neuvěřitelná.
Fajn. Sedm, sedm...
- Dává to smysl. - Je to správné heslo.
- Je to otevřeno. - Se-džong.
NEJMLADŠÍ ČLEN NĚKOHO ZACHRÁNIL
- Já to věděl. - Hezky.
Jste vážně chytrá.
Moc vám děkuji. Pokleknu.
- Proboha. - Dobrá práce.
- Vy jste nic neudělal. - Jak zní zpráva?
- Mluvte. - Dobrá.
Nemusíte platit deset milionů wonů.
Co to bylo? Obchod?
- Obchod v Hapčong-dongu. - Jo.
- Obchod. - Obchod v Hapčong-dongu.
TCHÄ HANG-HO, KTERÝ POŽADUJE DESET TISÍC DOLARŮ
- Víc neřekl. - Tchä Hang-ho.
JE TO JEHO OBCHOD?
Rád bych vám řekl víc, ale víc nevím.
- Šli tam? - To jsem slyšel.
Co je uvnitř kufříku?
To vás nemusí zajímat. Je můj.
Je můj. A běžte.
Nemusíte se o to zajímat.
Chlapci, udělejte jim cestu.
- Sbohem. - Běžte.
- Uvidíme se. - Díky.
Co s tím má společného Tchä Hang-ho?
Jeho obchod je jako křižovatka
všech zločinných živlů.
- Pravda. - Že?
Tchä Hang-ho říkal,
že mu můžeme kdykoliv zavolat.
To je pravda.
- Ten poklad. - Dvoubarevné oko.
Volali mu, aby ho dostali ze schránky?
VAROVÁNÍ, JED, NEBEZPEČÍ
Takže majitelem obchodu je Tchä Hang-ho.
Zajímavé.
POUZE KVALITNÍ ZBOŽÍ
To je krása.
Tenhle rozprašovač.
Klíčem k mé dobré pleti je on.
Musí ti tu být smutno, daleko od ostatních.
Pořádně tě zaliju.
Vítám vás. Vyděsili jste mě.
Je vše připraveno?
- Sedněte si. - Počkat.
Vy jste...
Už je to dlouho.
- Rychle si sedněte. - Bože.
- Kdo je to. - Vyhrožuje mi zbraní.
- Proč ji máte? - Jsou mí rukojmí.
Oba?
Proč je tu svazujete?
Říkal jste, že nás pustíte.
Co se změnilo?
A teď začneme.
Nejdříve mých deset tisíc dolarů.
Počkejte.
Víte, jak to funguje.
Tady to je.
Ano, deset tisíc dolarů.
Bože, váha a rozměry mi říkají,
že je to deset tisíc.
Prosím.
- Tak se podíváme. - To je Dvoubarevné oko!
Otevřu to hned.
Pane.
Patří to této ženě.
- Detektive. - Pane.
Já se z toho zblázním.
Udělejte něco.
SNAŽÍ SE VYNDAT DVOUBAREVNÉ OKO
JUN ČONG-HUN
Zdravím.
Jun Čong-hune. Máš, co jsem chtěl?
Na to nemáme čas.
Jun Čong-hune, ty hajzle!
VYŠETŘOVACÍ TÝM JUN ČONG-HUN
Víš, co se stalo mým klientům?
Udělej to do konce týdne.
Pokud ne, přijdu za tebou.
- Rychle. - Fajn!
Bože.
- Co je to? - Co to je?
Sledoval vás někdo?
Tohle je štěnice.
- Co? - Co?
Signál zmizel.
- Zmizel? - Jo.
To znamená, že ho našli?
Přinesl jste něco nebezpečného.
Vypnul jsem to.
- Proč jste to sem nosil? - Bože, byla tam štěnice.
Štěnice je vypnutá.
- Aha. - Nicméně,
poslední signál byl v Hapčong-dongu.
Víme,
že jeli do obchodu v Hapčong-dongu.
- Ano. - Jedeme tam.
Na poslední místo, odkud signál vysílal.
Otevřel jsem to.
Prosím. Je to otevřeno.
FANTÓMOVÝ ZLODĚJ MÁ DVOUBAREVNÉ OKO
Je to nádhera.
- Není to daleko, že? - Jo.
- Jeď rychleji. - Bože.
Teď je situace ještě mnohem horší.
Když je ztratíme, už je nenajdeme.
Nechám vás jít, jak jsem slíbil.
Nejsem grázl.
Jsme tu.
POUZE KVALITNÍ ZBOŽÍ
To je ten obchod.
Díky, ale...
Co to děláte? Já to nechápu.
Hej!
- Jdeme. - Rychle.
Nikdo s sebou nenosí deset tisíc v hotovosti!
Právě jste viděl chlapa, který nosí.
Já se z toho zblázním.
- Váš tým je tady. - Min-jong.
Vítejte, dlouho jsme se neviděli.
- Zdravím. - Dobrý den.
- Zdravím, Duo Se-Se. - Zdravím.
Detektive Ane, vážně nemůžu...
- Nedotýkejte se ho. - Proč ne?
- Ruce pryč. - Proč?
Nejdřív ho rozvážeme.
Ne, nejdřív deset tisíc dolarů.
Proč je chcete?
Pořád o tom mluví. Sehune.
Najdu kohokoliv, cokoliv,
jakoukoli informaci. Umím hackovat.
I bezpečnostní kamery.
Za deset tisíc dolarů udělám vše.
Jsem ohromen
a zrazen.
Cítím se trapně.
- Kde je ta žena? - Kde je?
Čin Se-jon?
Řekl jste, že mě rozvážete!
PŘED CHVÍLÍ
Je na jeho straně.
Dvoubarevné oko se konečně vrátí právoplatnému majiteli.
Co to děláte?
Jste ještě neschopnější, než jsem očekávala.
Pracujete spolu?
Mrzí mě to. Našli jsme tohle, ale...
Fantómový zloděj je lstivý.
- Pane, pojďte sem. - Co?
Detektive Ju, díky za vaši hloupost.
- Díky. - Podvedli mě!
Jsou to zločinci.
- Musíme je chytit! - Ticho.
Jen si hrajte na detektiva.
- Prosím? - Sbohem.
Jsme skuteční detektivové!
- Sbohem. - Měj se.
Jsem tak naštvanej.
Věděl jsem, že něco nesedí.
- Vážně. - Byla moc hezká.
Byla svázaná vedle mě.
Promysleli to důkladně
a využili nás ke krádeži Dvoubarevného oka.
Už vím, proč jsem jí ho nechtěl dát.
- No jo. - Já to říkal,
ale ty jsi na tom trval.
- Bože. - Vyjádřili jsme podezření.
- Hej. - Co?
Dvoubarevné oko patří Juk Sung-džähovi.
- Jo. - Nebuďte smutní.
Je u právoplatného majitele.
- Co? - Co?
- Co tím myslíte?
Asi to nevíte.
- Ukradl to. - Patří SG Group.
Jak by měl jinak přístup k takovým informacím?
Detektivové by měli být důvtipnější.
- Co? - Poslouchejte.
Dvoubarevné oko
bylo v rodině Juk Sung-džä-ha.
Rodina Čin Se-jon klenot ukradla.
A aby toho nebylo málo, syn a dcera z obou rodin se do sebe zamilovali.
Jako Romeo a Julie.
- Ne, je to jiné. - Proč?
Protože žijeme v Koreji.
Nebuďte směšný, vy idiote.
- Bože. - Takže,
Čin Se-jon prostě dala klenot
Juk Sung-džähovi, původnímu majiteli.
Nebuďte smutní.
Mezi lahvemi vína
byla jedna pro muže narozeného v roce 1993.
Poslední byla pro muže narozeného v roce 1995.
To musí být Juk Sung-džä.
Hustý.
- Hustý, co? - To jo.
Jsou romantičtí.
A na rozdíl od vás i krásní.
DALŠÍ DEN
Tchä Hang-ho nám udělal ze života peklo.
Je to blázen.
Za peníze udělá cokoli.
- Přinutil nás dělat tolik věcí. - Bože.
- Proč tak miluje sázky? - No vážně.
Já vím. Včera to bylo peklo.
Čä-suku, novým členům bychom neměli tolik věřit.
Máš pravdu. Přesně to si myslím.
Proč nám klienti dávají adresy,
aniž by odhalili svou identitu?
Neměli bychom jim věřit.
Kde je klient? Proč nejde?
- Můj bože. - Dobrý den.
- To bude klientka. - Klientka.
- Jste klientka? - Má náš leták.
- Dobrý den. - Má náš leták.
Poslední dobou jsou klientky vážně hezké.
- Nejsem klientka. - Detektiv.
Viděla jsem vaši reklamu.
Díky bohu.
Proč se tak usmíváš?
Jsou neuvěřitelní.
- Mohu se posadit? - Ano.
- Ráda vás poznávám. - Opravdu
se chcete stát detektivem?
Jistě. Jsem velmi schopná.
Jakou máte představu o platu?
- Dostanete kolik budete chtít. - Co to povídáš?
- Bože. - Musí se stát členem týmu.
Jaké jsou vaše silné stránky?
- Když dojde na vraždu... - To je naše specialita.
Kdo to je?
DEDUKCE BEZ ŠKOBRTNUTÍ
AVŠAK BYLI PORAŽENI
To je naše specialita.
- Kdo to je? - Co?
Utekli jste z psychiatrické léčebny?
Ti lenoši!
Překvapuje mě, že pořád pracujete.
Co tím myslíte?
- Vy mluvíte. - Byl propuštěn.
- Vážně? - Už je v pořádku.
Loni
jsme s nimi soutěžili. A vyhráli jsme.
Už vím.
Je to slavný tým detektivního génia.
- Přesně tak. - Jsou slavní?